PRINC LISICA
Prema romanu SEMJUELA ŠELABARERA
Ovaj film je snimljen u Italiji. Sve scene, kako eksterijeri,
tako i interijeri, snimljeni su gde god je to bilo moguće...
na autentičnim lokacijama povezanim sa samom pričom.
RIM 18 avgusta 1500, Čezere Bordžija
prisustvuje sahrani muža njegove sestre Lukrecije.
Jesi li čula šta pričaju, koliki je taj Alfonso d'Este?
Da. Kažu da je visok skoro dva metra. Pravi džin od čoveka.
Tišina je najmanje što možete da uradite za svog mrtvog muža.
Ne čini li vam se da ovaj mrtvac deluje izuzetno nezadovoljno?
Jezik bez kontrole, brzo ostane i bez usta, kapetane Orsini.
Mudar jezik nikad ne mora da se ponavlja, Don Estebane,
kao ni spretan ubica.
Vojvoda Čezare.
Pretrpeli smo užasan gubitak.
Moju sestru Lukreciju skrhao je bol.
Dvor će objaviti odgovarajući period žalosti.
Koliko dugo, de Lorkva? - Godinu dana, gospodare Čezare.
Jedan mesec.
Mrtvi ne smeju biti preveliki teret živima.
Duboko sam ubeđen da sve, pa i smrt može doneti neku korist.
Naša vojska drži Pezaro, Rimini i Forli.
Idemo ka Urbinu, Bolonji i Sijeni.
Cela Toskana, središte Italije, od obale, do obale biće naša.
Zatim, svakako i Milan...
i Venecija.
Ali, ova seme joj se zatrlo Ferara, stoji nam na sred puta.
Ti, Gravina, ti si vojni genije. Kako bi je ti zauzeo?
Trebalo bi mi oko10.000 vojnika.
Ili žena.
Umarširaćemo u Feraru kroz spavaću sobu.
Ugovorićemo svadbu između moje, tek obudovele sestre Lukrecije...
i, ovaj, Alfonsa, sluge vojvode d'Esta. - Vaše gospodstvo...
znate da vojvoda d'Este dogovara Alfonsov brak sa francuskim kraljem.
Alfonso je kovač. Njemu treba jaka žena...
a ne jedna od onih krhkih, francuskih ženica.
A ko će im saopštiti ovu delikatnu informaciju?
Ko?
Ko, nego čovek koji je prepreden kao lisica.
Mora imati gracioznost plesača, i ruku ubice.
Mora biti spreman na sve i verovati.
Pa ipak mora biti sposoban da svojom lukavošću zbuni druge ljude.
Mora imati samopouzdanja...
ali ne sme dozvoliti samopouzdanju da utiče na njegovu obazrivost.
Mora da zavodi, kao što zmija zavodi pticu...
a opet ne sme da sklapa prijateljstva...
osim onih iz kojih bi mogao da izvuče korist.
Iz istog razloga, mada mi umemo da koristimo ljubav...
on ne sme da voli.
Možete ići, svi, osim...
Andree Orsinija.
Sumnjate u mene?
Onda odlazite!
Jesi li zadovoljan mojim izborom?
Nikad ne dovodim u pitanje odluke Vašeg gospodstva.
Don Esteban se iznervirao. - Don Estebana je lako iznervirati.
Ne potcenjuj ga, Andrea.
Sećam se da ti je u ovoj trci za slavom...
sve vreme disao za vratom, spreman da te pretekne čim napraviš pogrešan korak.
Naučio sam ako mi je um brz i moje noge će biti dovoljno brze.
Jesi li još nešto danas naučio?
Zašto je muž vaše sestre poslat na onaj svet.
Jedan život je mala cena za celu Feraru.
Sve dok nije moj.
Pij.
Ti si jedna kompletna hulja.
Potreban mi je neko ko može da prati moje misli...
ko može da se usredsredi na naš krajnji cilj, jednu Italiju,
jedno kraljevstvo sa jednim kraljem...
Čezarom Bordžijom.
Pomisli samo... da budeš ministar velikog, novog kraljevstva.
Šta se na ovom svetu može uporediti sa tim?
A velikani priznaju samo jedan zakon...
cilj opravdava sredstva.
Imaš li petlju da budeš veliki?
I petlju, i želju.
Onda mi donesi obećanje Alfonsa d'Estea da će se oženiti Lukrecijom...
i time ćeš me uveriti u to.
Vaše gospodstvo će videti da sam efikasniji i od samog Kupidona.
Tu svoju slatkorečivost ostavi za moju rođaku, Anđelu.
Čeka te.
Ne.
Onuda.
De Lorkva...
kapetan Orsini sutra ujutru kreće za Feraru.
Putovaće preko Venecije. Sredi mu sve potrebno za put.
Da, vojvodo Čezare.
Anđela.
Anđela, ljubavi moja. Naređeno mi je da odmah krenem za Feraru.
Da, znam.
Zbog toga ćeš otići daleko od mene, a ipak, deluješ zadovoljno.
Smo zato što je nagrada neverovatna.
Volim te. Volim te, Andrea.
Ali ti ne verujem.
Previše si ambiciozan.
Ako sam ambiciozan to je samo da bih dokazao da sam vredan tvoje ljubavi.
Bez tvoje ljubavi, ja sam niko i ništa.
Kako ti se dopada?
Dobro je. Vrlo dobro.
Nije potpisano. Jesi li je ti nacrtao?
Da li bi bila bolja da je potpisao Leonardo da Vinči?
Vredela bi više. - Nije važno.
Ionako nije ne prodaju. Treba mi za posao.
Ali...
Šta misliš o ovoj?
Dragulj! Pravi, pravcati dragulj.
Ni ona nije potpisana. - I ne mora da bude.
Hoćeš da je prodaš?
Mogao bih.
Rizikovaću... recimo... 50 dukata.
Ja sam rizikovao život.
Neka ti Čezare Bordžija plati za to. - I plaća, na neki način.
Kako ću da umrem to je njegov problem. Kako živim, to je već moj.
Ovaj, 60. - Ja sam siromašan čovek na skupom zadatku.
75 i to je moja poslednja ponuda.
Moja najniža cena je 100 dukata i to samo zato što te volim.
90. - Meni vredi mnogo više od toga.
Ja ću kupiti vašu sliku.
Madona Kamila. Kakva čast!
Oduševljen sam. Vi, gđice, banete tako, kao anđeo sa neba.
I naletim vas kako se cenjkate kao na ribljoj pijaci.
Ne zbog sebe, već zbog klijenta.
Znači, da vredi toliko?
Bez ikakve sumnje, ako lepota ima cenu.
Hoćete li mi je prodati za 100 dukata?
Molim vas?
Prihvatite je kao počast svojoj lepoti.
Hoćete da kažete da ćete mi dati ovu prelepu stvar?
Ako mi Vaša Visost učini to zadovoljstvo.
Pa, jeste li ga čuli? A čak me ni ne poznaje.
Imate veliku dušu, gdine.
Okačiću je na počasno mesto u mojoj spavaćoj sobi...
tako da stalno podseća na vašu velikodušnosti, i mene i mog dobrog muža.
Pa, gdine, zar nemate ništa prigodno da mi kažete?
Oprostite mi na ćutanju... samo sam sa zavišću...
i divljenjem razmišljao o vašem mužu.
Takođe, bilo mi je žao zbog činjenice...
da će Vašoj Visosti ostati uspomena na ovaj naš susret...
a meni ne ostaje ništa.
Nije valjda da tražite poklon zauzvrat?
Teško da je "zauzvrat" pravi izraz.
Ali, ja...
Izvolite.
Čuvaću ga kao svetačku relikviju...
u sećanje na božanstvenu ruku koja ga je nosila.
Gazda da Pavija, nije li vreme da mi predstavite ovog gdina?
Sjajni Andrea Orsini, kapetan Njegove Ekselencije, vojvode Čezara Bordžije.
Pa ja onda poznajem vašeg rođaka.
Kardinala, vojvodu od Gravine. - Daljeg rođaka.
Moja familija je u Napulju.
Brat moga dede je bio Rajmondo Orsini, grof od Nole.
Stvarno? Hoćete li sad mene da predstavite?
Imam čast da vam predstavim Kamilu deli Baljoni...
ženu Njegove Ekselencije, Marka Antonija Verana...
gospodara grada del Montea.
Koja je sa zadovoljstvom razmenila suvenire sa vama.
Da li biste mom mužu i meni učinili čast i posetili nas?
Nažalost, putujem dalje, za Feraru.
Putujete sami?
Naoružan maslinovom grančicom.
Srećan put, gdine Orsini. - Gdine. Gđo.
Koliko dugo poznajte ovog gdina?
Otprilike, tri godine.
Šta znate o njemu?
Vojnik koji se razume u umetnost.
Orsini koji nije u srodstvu sa onim Orsinijevima...
Bordžijin sluga koji ide sam kod Bordžijinih neprijatelja.
Ima previše lica.
Mislim da je zanimljiv.
Nadam se da ne mislite da je opasan, gđo. Bavi se gadnim poslom.
Hvala.
Ne budi blesav! Ne budi blesav! - Blesav da te ubijem?
Ako me ubiješ, nikad nećeš saznati zašto sam te napao.
Ustaj.
Diži se.
Idi ispred mene i kreći se prema svetlu.
Takvo lice kao tvoje ne bi se trebalo skrivati u mraku.
Prelepo je. - Do sad su mu svašta govorili samo to još nisu.
Zato što nisu umetničke dušice.
Imaš... imaš određenu šaru na licu.
Stotine iskrivljenih linija i uglova...
spojene u sliku oličenja zla.
A imaš i predivne, umetničke ruke.
To lice, te ruke, tvoj glas i način na koji govoriš...
Očigledno je da si plemićkog porekla.
Kakve veze moje poreklo ima sa ovim?
Volim bolje da upoznam ljude sa kojima imam posla.
Zašto kopati po prošlosti unajmljenog ubice?
Zato što ona može da odredi našu budućnost.
A sad mi reci, ko te je platio da me ubiješ?
Nikad ne prodajem svoju robu dok ne čujem cenu.
Koliko ti vredi sopstveni život?
Zašto? - Zato što je to sve što mogu da ti platim.
Ti si razoružan, a ja nisam bolećiv.
Pored toga, zaslužuješ da umreš.
Pa... ja čekam novu temu našeg razgovora.
Jesam li ja to čuo da te je vojvoda d'Este platio da mi pustiš krv?
Unapred. - Koliko?
Bili ste jako skupi. - Platio je bez cenjkanja?
Da. Očigledno da ste nepoželjni u Ferari.
Znate li zašto?
Nikad nikom nisam prerezao grkljan da nisam znao čiji je ili zašto.
Sama ideja o braku između Alfonsa d'Estea i Lukrecije Bordžije...
predstavlja udarac na njihov ponos.
Ta dama je imala previše javan život.
Pa, s obzirom da ste ostali bez posla, ja ću vam naći drugi.
Hoćete?
Zabavlja me pomisao da uđem u Feraru...
kao gospodar čoveku koji je unajmljen da me ubije.
Takva uvreda jeste podsticajna.
Ali je li vam je palo na pamet, šta će biti sa mnom?
Isto što i sa mnom. Živećemo ili ćemo umreti zajedno.
A ja nameravam da živim.
Biću u vašoj službi dok dogovor bude važio i najaviću vam kad budem odlazio.
Sasvim pošteno.
Idemo na spavanje. Rano ujutru krećemo za Feraru.
U Krespinu postoji jedna dobra krčma sa sjajnom kuhinjom.
Da li bi Vaše gospodstvo volelo tamo da prenoći?
Ne. Ona farma mi deluje jako dobro.
A što ne bi bila?
To je farma udovice Zopo.
Zašto si to tako prezrivo rekao?
Odgovor na to je jedna duga priča.
Tu je živeo otac, kovač...
sa svojom dobrom ženom, Monom Marijom.
Imali su sina koji je bio više nego pametan.
I tako su jadni, naivni roditelji štedeli novac...
da ga pošalju kod velikih majstora na studije u Padovu.
Pre nekih 6 godina, sin je nestao.
Sledeće što smo čuli o njemu bilo je da je postao bandit, negde dole na jugu.
I otac je umro? - Da, pre 2 godine. Ljudi pričaju, od slomljenog srca,
I sad starica živi sama?
Da, sama sa svojim mislima.
Samo starica i Bog znaju koliko je zlata sakrila.
Svaki dukat koji je ukrao njen sin bandit.
Gde krije zlato?
Ko zna gde starica može da sakrije svoje zlato?
U zakopanim loncima...
u činiji za šećer, ispod kreveta, ispod suknje...
Žena uvek nađe neko mesto da zbuni muškarca.
Ceo svoj život provode zbunjujući nas.
Prespavaćemo u Krespinu.
Da, Vaša Ekselencijo.
Ko je to? Šta hoćeš?
Gubi se iz moje kuće!
Andrea. - Mama!
Sine moj!
Sine moj, sine moj, sine moj.
Bogu hvala da si mi se vratio.
Daj da te pogledam. Daj da...
Gospode Bože, pa ti si mi kao pravi gdin...
sa mačem...
pravim krznom oko vrata, i crvenom kapom.
Tako si mi lep.
Ne, ti si lepa. Uopšte se nisi promenila.
Nisam, zahvaljujući tebi.
Šest godina brinem i čekam li čekam.
Mama, nećemo gubiti dragoceno vreme na tvoje grdnje.
Kad moraš da pođeš? - Čim svane.
Furijo, prestani!
Da nije neko došao? - Ma, ne. Zečevi, miševi, mačke.
Udovičin pas nikad nema mira.
Znam, mama. - Velike je nade polagao u tebe.
Da je samo mogao da sačeka. Sad mi dobro ide, veruj mi.
Prekini, Furijo! Dosta!
Dođi da sedneš.
Je l' svi slikari nose mačeve i crvene kape?
Sad se bavim drugom umetnošću.
Da. Ljudi mi govore da sam rodila bandita.
Možda su u pravu.
Ali, bar nisam običan bandit. Radim za čoveka koji sanja da ukrade celu Italiju.
Zove se Čezare Bordžija.
Đavole jedan, pa što odmah ne kažeš?
Zato što bi uzela sav novac koji sam ti poslao i došla u Rim da me vidiš.
Nije valjda da se stidiš svoje majke? - Ne, ali me nikad ne bi pronašla.
Zašto? - Zato što sam promenio ime.
Zašto?
Ime je jako važno, mama, ako želiš da otvoriš određena vrata.
Ono koje sam ja uzeo pripada mrtvoj grani jedne čuvene porodice.
A to je?
Ne mogu još da ti kažem, ali mi za sad donosi sreću.
Rado sam priman u mnogim velikim palatama.
U izgledu je i titula...
sjajno venčanje, osnivanje kneževske kuće.
Šta kažeš na to?
Kad si ti, moj sin, Andrea Zopo, naslikao ovu Madonu...
oslanjao si se samo na sebe i na talenat koji ti je Bog podario.
A sad, da bi postao veliki gdin oslanjaš se na laži i prevare.
Mama, ne shvataš ti to.
Vremena su se promenila. Rođen je neki novi svet.
Laž i prevara je jedino oružje u politici.
Živimo ili umiremo, uspevamo ili propadamo pridržavajući se samo jednog zakona...
cilj opravdava sredstvo.
Sveta Bogorodice, oprosti mu na bogohuljenju. - Mama...
Spreči ga da korača ovim grešnim putem, makar morala noge da mu sasušiš...
Mama... - ...ili oči oslepiš.
Prestani! Prestani! - Spreči ga, makar morala...
Prestani sa tim glupostima, ili ti se kunem, više nikad neću doći.
Ni ne želim da dolaziš...
osim kao moj pravi sin, Andrea Zopo.
A pretpostavljam da nećeš uzimati ni novac koji ti pošaljem.
Ne želim tvoj novac.
Oprosti mom sinu, Blagoslovljena Bogorodice.
Ferara, utvrđeni grad kojim ponosno upravljaju...
Vojvoda Er-kole d'Este i njegov sin, Alfonso, čuveni livac topova.
Pazi da se ojačaju pukotine.
Gdine oče, dobro sam izbalansirao mekoću bronze.
Vaša Visosti...
gdin Mario Beli moli da ga primi Vaše Gospodstvo.
Dovedi ga ovamo.
Raspusti ove ljude.
Vratite se u kovačnicu. Idite.
Hajde, svi u kovačnicu. I ti, Roberto.
To je onaj izvanredni ubica.
Imaš neke vesti za mene?
Priđi bliže.
Ko je čovek kojeg si doveo sa sobom?
To je, ovaj... duga priča, gospodaru.
A što se tiče tvog zadatka, odgovori mi prosto, da ili ne.
Imam čast da Vašim Ekscelencijama predstavim...
gdina Andreu Orsinija.
Počastvovan sam da budem u društvu Vaše Eksce...
Straža, uhapsite ovog čoveka!
Za ovo... za ovo, bićeš obešen za noge!
Molim vas Vaše gospodstvo da se ne ljutite zbog neuspeha gdina Belija.
Vi ste drski, gdine. - Pre bih rekao 'tolerantan'.
Nećete poživeti da se vratite svom gospodaru.
Čovek mora biti praktičan kad su ovakve stvari u pitanju, Vaša Visosti.
Moj gospodar Čezare okupio je 600 kopljanika, 10.000 pešadinaca...
i već se nalaze na puškomet od vašeg mirnog vojvodstva.
Teško da je ovo pravi trenutak da ubijete njegovog izaslanika...
naročito kad je pomislio da je neophodno da vam ga pošalje...
iz jako važnih a ne samo srdačnih razloga.
Gdine oče, ovaj gdin Orsini je retko duhovit.
Onda ti uživaj u njegovim duhovitostima.
Ovde niste dobrodošli, gdine Orsini.
Moj vam je savet da odete što je pre moguće.
Straža, vratite se na svoja mesta.
A što se tebe tiče... - Gdin Beli ide sa mnom...
pošto je i on pod zaštitom Čezara Bordžije.
Nemojte previše da iskušavate moje strpljenje.
Uvek je najbolje raditi kako vam moj gdin otac kaže.
Molim vas za trenutak, gospodaru moj.
Odavno sam čekao na ovaj susret. - Zašto?
Da se kao vojnik naklonim geniju Vašeg gospodstva.
Vaša Visost je slavna ličnost.
Ceo svet sa nestrpljenjem očekuje vaš sledeći pronalazak.
Od najraskošnijeg zamka do poslednje udžerice uvek se postavlja isto pitanja,
kakav će novi top genijalni um Alfonsa d'Estea izmisliti?
Zašto? Zato što na topovima leži budućnost ratovanja.
A od ratova zavisi sva buduća istorija.
Ko će tada moći da porekne istoriju i da kaže da Alfonso d'Este...
nije bio najveći čovek svoga vremena?
Vi ste pametan čovek.
Pokazaću vam nešto od čega će vam se krv zalediti u žilama.
A ja ću vam pokazati nešto od čega će vam krv proključati.
Ko prvi ovo izgradi moći će da zavlada svetom.
Svaka od ovih cevi je top.
U svakom topu, đule.
I sva đulad lete na neprijatelja u rafalnoj paljbi.
Protiv ovoga ne postoji nikakva odbrana.
100.000 dukata, i to nije sve.
Uz svo to zlato u miraz dobijate i čelik... sva koplja vojvode Čezara...
koja su dovoljna da zaštite Ferarina prava pred bilo kojom drugom državom.
Ali vrhunac miraza je ona sama.
Njena lepota i njena ljubav koju oseća prema vama, Vaša Ekselencijo.
Kakvu ljubav? Samo jednom me je videla...
a i tada jedva da je bila dete.
Impresije iz detinjstva traju najduže...
posebno kad se u zrelosti pothranjuju konstantnom radoznalošću.
Vi ste njena prva i jedina ljubav.
Ja ovaj... rizikujem svoj život ovim što ću vam reći.
Ali, baš meni je ovo rekla jednog dana, i sada ću vam je citirati,
'Vrlo je moguće da bi Alfonso d'Este sa svojim brilijantnim umom...
bio mnogo bolji vrhovni vladar Italije nego moj brat Čezare.'
Jednim potezom pera, gospodaru...
donećete slavu Ferari i radost u svoju postelju.
200.000.
Dopunite dokument i potpišite, gospodaru.
I ja sam siguran da vaš plemić otac neće moći da odoli toj ogromnoj sumi...
kao što ni prelepa Lukrecija ne može da odoli vama.
ČEZARE ILI NIŠTA KOCKA JE BAČENA
Veoma, veoma sam zadovoljan, Andrea.
Ja sam čovek koji donosi jako dobre odluke.
Hoćeš da ti kažem kako to znam?
Zato što sam tebe izabrao da ideš u Feraru.
I ti si odlično obavio posao... i više nego odlično.
Sam sebi čestitam.
Ovaj sledeći problem...
doneće ti mnogo veću korist, i mnogo više zabave.
Šta osvojiš, tvoje je, naravno, podanici idu meni.
A sve to uključuje i jako redak dragulj.
Gospodaru... - Moj vrt je ispunjen prelepim ženama...
a ti stojiš tu kao kip od kamena.
Nešto sam razmišljao. - Odlično. Vežbanjem se stiže do savršenstva.
Mada bi mogao malo i da slušaš. Tako bi nešto i naučio. Dođi ovamo.
Ono očigledno uvek predstavlja izazov koji u praktičnim stvarima ume da prevari.
Na primer, očigledno rešenje problema koje ću ti upravo predstaviti...
mogao bi biti atentatorov mač...
u leđima tog finog starog gdina.
Iskreno govoreći, tvoj vrli prijatelj Don Esteban mi je već to i predložio.
Onda ja dovodim u sumnju njegovu mudrost. - Ima to svojih vrednosti...
mada je preuranjeno.
A eno i dragulja.
Zamisli da se sva ta lepota rasipa na muža dovoljno starog da joj bude deda.
Onog tamo?
Proleće okovano zimom.
Ali ti si čovek koji će to ispraviti.
Ipak, moraćeš visoko da se popneš da bi stigao do nje.
Njihovo vojvodstvo je orlovo gnezdo na vrhu planine.
Grad del Monte? - Postoji li bilo šta o čemu ti nisi informisan?
O vašim planovima sa tim gradom. - Vrlo su prosti.
Hoću da grad bude moj do sledećeg proleća.
Vaše Gospodstvo planira da na leto zauzme Marke.
Vidite, kapetane, kako brzo razmišlja?
I gde ćemo da počnemo svoje osvajanje del Montea?
Od muža. Stari zid je najlakše probiti.
Naša slavna domaćica odredila je plemića gdina Orsinija...
da nam bude vodič i domaćin za vreme našeg boravka u Rimu.
Koliko ja znam o plemiću gdinu Orsiniju...
ne postoji niko sposobniji od njega da nas sačuva od zla.
Već ste se ranije sreli, gđo?
Jesmo li, gdine Orsini?
Nepošteno pitanje, gđo.
Mogao bi da budem galantan i da odgovorim..
'Da, hiljadu puta, kad god bih ugledao neku lepotu'.
Ili bih mogao da budem oprezan i lukav, pa da kažem...
'Od gđinog sećanja zavisi i moj odgovor'.
Vas nije lako zaboraviti.
Muškarčev ego zahteva od njega da ga pamte svi sa kojima se sretne.
Stoga, u samoodbrani, moram pretpostaviti da...
gđa misli da se nikad nismo sreli.
Ovde si dobila savršenu ilustraciju jezika diplomatije.
Da je mene neko pitao da li su se njih dvoje ikada sreli,
uveravam vas da ne bih mogao da kažem ni da, ni ne.
Da li je to, uopšte bitno, gospodaru, mužu moj? - Naravno da nije.
Molim oproštaj od gdina Orsinija,
jer čovek za života sretne i zaboravi na hiljade ljudi.
Zadovoljstvo mi je koliko i dužnost...
da vam naše druženje u Rimu ostane u lepom sećanju.
Došli smo u Rim zarad svojih duša, da iskažemo svoju veru u Boga...
i bolja zaštita od Njegove nam nije ni potrebna.
Svejedno, lepo je znati da pored toga imamo i zaštitu Vaše Ekselencije...
za slučaj da se pojavi neko ko smatra da je njegova volja iznad Božije.
Ali, do sad nismo imali nikakvu sponu kojom bismo uspostavili prijateljstvo i poverenje.
Vreme je da i to ispravimo. Moramo razmeniti ambasadore.
Pa... - To je jedino rešenje.
Ja ću naimenovati svog ambasadora pre nego što Vaše Gospodstvo napusti Rim.
Zapravo, imenovaću ga odmah... gdin Andrea Orsini.
jedan od najboljih od svih mojih mladih ljudi.
Poželećemo vam dobrodošlicu na naš dvor, kao prijatelju, gdine Orsini.
Od ovog trenutka stojim vam na usluzi, Vaše Gospodstvo.
Put je bio naporan.
Da li imamo dozvolu Vašeg Gospodstva da se povučemo?
Da li ti problem odgovara? - Savršeno.
Mada, neće biti lako.
Do proleća, Vaše Visočanstvo će imati grad del Monte...
i odanost njegovog građanstva.
Koji će biti zauzeti romantičnim osvajanjem.
Mi, Bordžije nismo sentimentalni.
Prvo, grad del Monte, a zatim i tvoje venčanje.
Sa gđom Kamilom negde između.
O njoj ćemo razmišljati kad dođe vreme za to.
Obećao si mi da ćemo se venčati čim se vrati iz Ferare.
Venčanje je obična formalnost koja se može obaviti bilo kad.
Prvo se rešavaju državni problemi.
Slažeš li se ti sa tim? - Gospodar naređuje. Ja slušam.
Ja ću završiti sa njom. Jednom kad se starčeva žena zaljubi u tebe...
ne bi trebalo da bude problema da tvoj štićenik, Beli, od nje napravi udovicu.
Čuo sam da je jedna, prilično suptilna hulja.
Gdine Andrea... - Vaša Ekselencijo.
Žene su mera muškarčeve slabosti.
Beli, ti si umetnik, imaš dodir dvorjanina.
gospodsko poreklo. Rođen si za velika dela.
Ali... - Sedi.
Pre... precenjujete me hiljadu puta, gospodaru.
Niko ne bi mogao da sklopi savezništvo sa gazdom koji više obećava...
od kapetana Orsinija.
On je jedan brilijantan mladi čovek. Ali meso je poslovično slabo.
Promene se događaju. Uvek je dobro preduzeti mere predostrožnosti.
Ipak, ako mi plemić Orsini bude verno služio...
onda ćeš me i ti služiti služeći njemu.
Ali... ako bi se, ne daj Bože,
pokolebao... iz bilo kog razloga...
ti ćeš nastaviti da mi služiš.
Tu ti je 200 dukata.
Vaša Visost me je učinila bogatijim nego u mojim najhrabrijim snovima.
Nemoj gajiti iluzije u vezi sa mojom velikodušnošću.
Znanje je uvek dobra investicija.
A ja uvek dobro znam i kad napravim lošu pogodbu.
Laku noć.
Voleo bih da vam kažem nekoliko reči.
Kapetan Orsini nam dolazi kao ambasador Čezara Bordžije.
To je dobro. Možda će vojvoda preko svog ambasadora naučiti...
da, ako napredujemo, napredujemo zato što živimo u miru.
I ako uživamo u miru...
to je samo zato što želimo prijateljstvo i razumevanje...
ne samo sa našim susedima, već i međusobno.
Uzdam se u sve vas da ćete pomoći kapetanu Orsiniju.
da ovu svoju poruku prenese svom mnogo uvaženom gospodaru...
Kapetane, gdine Orsini.
Gospodaru Verano. Gospodo.
Ja sam profesionalni vojnik.
Da ste me videli kako se verem uz zidine, znali biste da proučavam vašu odbranu.
Ali, znajte da nisam ovamo zbog toga poslat.
Moj mudri i slavni gospodar, vojvoda Čezare...
već mi je rekao da je vaša odbrana neprobojna.
Takođe mi je rekao i da svaki stanovnik ovog grada...
vredi 500 najamnika.
U svojoj mudrosti, vojvoda Čezare je vašu snagu identifikovao...
sa odanošću.
Ja sam ovde da špijuniram tu vašu odanost...
da za njega naučim tajnu njenog delovanja.
Već sam počeo da učim. Molim vas da mi pomognete da naučim što više.
Bravo!
Moramo da popričamo nasamo. Lejdi Beatriče će doći po vas.
Gđa Kamila je u kapeli. Možete li da sačekate ovde, molim vas?
Da. Hvala.
Znam da vas je Bordžija poslao ovamo iz loših namera.
Zamolila sam vas da dođete da bih vas upozorila.
Moj muž je... - Opet vaš muž?
Ako se mom mužu, zbog vas desi nešto loše...
mrzeću vas do sudnjeg dana.
Verujte mi, znam šta je mržnja.
A znate li šta je ljubav, bliznakinja mržnje?
Nemojte izdati naše gostoprimstvo.
Među nama će vladati mir sve dok se vi budete ponašali miroljubivo.
Vidim, pronašli ste našu kapelu. Predivna je, zar ne?
Svako veče dolazim ovamo.
Posle toga mnogo mirnije spavam.
Ponekad zaspim razmišljajući kako bi bilo lepo da starost dolazi sporije.
Ako starost donosi mudrost kao što je vaša, onda po meni dolazi presporo.
Mislite da je moja žena privlačna, zar ne?
Samo uz najdublje poštovanje, gdine.
Reči! - Žao mi je što Vaše Gospodstvo misli loše o meni.
Ni o kome ja ne mislim loše. - Vaše Gospodstvo je tolerantno.
Netolerantan sam na sve što bi moglo uticati na gđinu čast.
Poverenje koje imam u nju isključuje ljubomoru, sumnju i bombaste fraze.
Da vas podsetim, ona je Baljoni. Njena krv je već dovoljno vrela.
Sposobna je da ide do samog đavola kao i bilo ko iz njene kuće.
A ja sam siguran u jedno. Ako to i bude uradila, neće uraditi u potaji.
Prvo će meni reći.
U to sam siguran i ponosim se time.
Ne, ne mislim loše o vama.
Proživeo sam 70 godina, i znam, uprkos pesnicima...
da mladost nije najsrećnije doba.
Više vas neću zadržavati. Uzgred, moraću ovo da joj vratim.
Jedva čekam proleće da vidim kakve će da budu.
Svake godine trpimo zimu...
samo zato što nam sa prolećem donosi i novo cveće.
Neki...
Izvini, molim te, draga moja.
Daj mi 1.000 ljudi i dovoljno hrane i municije...
i braniću ovo mesto dok neprijatelj ne umre ili od gladi, ili od starosti.
Ali, sad je sasvim nebranjeno.
Dobro jutro, gospodaru moj.
Dobro jutro.
U celom gradu del Monte, ovo mi je omiljeno mesto.
Kad god sam u nevolji, kad treba da rešim neki težak problem...
ja uvek dođem ovamo i uvek pronađem rešenje.
Malo je strašno. Nezgodan korak, mali jači vetar i...
Plašite li se smrti?
Pa, ne mogu reći da mi se preterano sviđa.
Pogledajte dole, prijatelju moj.
Već 70 godina posmatram smene godišnjih doba.
Gledam treperavi život leta, brilijantnu smrt jeseni...
tihu ozbiljnost zime.
A onda vidim uskrsnuće proleća...
neverovatno rađanje novog života.
I moj otac i otac moga oca su pre mene gledali isto to.
Nikad ništa ne umire, prijatelju moj.
Ne verujete, zar ne?
Nisam mudar kao vi, gospodaru moj.
Ja verujem da sam se rodio i da moram umreti...
i da moram proživeti najbolje što mogu između te dve krajnje tačke.
Gospodaru, baštovani su završili i čekaju vaše dalje instrukcije.
Nisi morala da trčiš uzbrdo da bi mi to rekla.
Nemamo još mnogo vremena dok zima ne nastupi. Hoćete li sa mnom?
Izvinite.
Savršeno. Kao dar sa neba.
Kad god poželimo, damo starcu neki problem da razmisli.
On se popne ovamo i...
Ja sam mislila da je dvorjanin i kavaljer ostavio svoje mazaflarije umetnicima.
Vaš gdin muž nalazi zadovoljstvo u poslu koji se obično prepušta baštovanima.
Njegove ruže su najlepše u Italiji.
Nije na meni da tvrdim isto za svoje slike.
Svakako posedujete određeni talenat.
Sasvim je dobro za amatera.
Trudim se, gđo. Trudim se.
Ne mogu više od toga.
Niste propustili nijedno zlo sa njegovog lica.
Juda Iskariotski i jeste bio zao.
Pretpostavljam da je mnogo teže naslikati lepotu.
Slikam ono što vidim i osećam, gđo.
Ako je neko lep i spolja i iznutra...
moja četkica mu ne može ništa ni oduzeti ni dodati na tu lepotu.
Zapravo, jako je dobro.
Jeste li tako dobri i sa ženama?
Imao sam dosta uspeha sa ženama.
Možda...
Kad završite ovu sliku...
možda biste mogli da pokušate sa jednom od mojih dama.
Naravno, ako nemate šta drugo da radite.
Možda, gđu lično?
Možda.
Moraću da pitam mog gdina muža.
Uđite, uđite, gdine Orsini.
Hvala vam što ste došli. - Vaše Gospodstvo je bolesno?
Povukao sam se u zimski san, prijatelju. U zimski san.
Prepustimo zimu onima koji vole zimske igre.
Ja u snegu uživam čitajući knjigu u toploj sobi.
A vi, koliko sam čuo, ubijate vreme u slikanju.
Bolje reći u mackanju.
Priđite bliže. Sedite, molim vas.
Zašto slikate?
Pomaže da prođe vreme. - Volite li da slikate?
Ne mogu reći da volim. Zabavlja me.
Plašite li se reči 'ljubav'?
Ne, ne plašim se, gospodaru. Samo... nemam za šta da je upotrebim.
A ipak sanjate da vladate ljudima i narodima. - To je samo pretpostavka.
To ide sa godinama.
Nemojte pogrešno da me shvatite. Ni ja nisam sentimentalan kad je ljubav u pitanju.
Više nisam ni romantičan kao što sam nekad bio.
Ali verujem da čovek ne može ništa da shvati na pravi način...
dok ne nauči kako to da zavoli.
Ta istina se odnosi kako na moje ruže, tako i na ljude.
Bojim se da nemam dovoljno znanja da bih mogao da diskutujem na tu temu.
Lažete.
Vaše Gospodstvo govori nesmotreno.
Lažete, ne mene, nego sebe.
Postoji nešto što volite...
nešto iznad...
tih pokvarenih, ubistvenih igara koje trenutno igrate.
Biće bolje da i dalje smatram da je Vaše Gospodstvo bolesno.
Uz dozvolu Vašeg Gospodstva...
Čekajte!
Dok razmišljate o mojim deliričnim buncanjima...
bio bih vam zahvalan da nacrtate portret moje žene.
Rekla mi je da posedujete neverovatno razumevanje...
kao i izuzetan talenat za likovnu umetnost.
Previše je ljubazna.
Ali, to su vesti, Veličanstveni!
Čezare je krenuo na Kapuu, krv ponovo teče Faencom...
Napulj se trese a Firenca odzvanja uzbunama.
Sve su to sigurni znaci da dolazi proleće.
Zar niko ne primećuje povratak ptica ni cvetanje voćki?
Vaše Gospodstvo priča kao da je zaraženo ljubavlju.
A to je ženska bolest, je l' tako, Beli?
Nedostojna muškarca... i definitivno smrtonosna za političara.
Videćemo se kasnije.
Kada ću moći da pogledam?
Mesecima ste sedeli strpljivo, gđo. Zar ne možete još malo da se strpite?
Ženi je dozvoljena razumna doza radoznalosti.
Otkud znam da me niste nacrtali ružnu kao vešticu?
Onda bi moja četkica lagala.
Zašto bih očekivala istinu?
Portret je gotov, gđo.
Da li ovako izgledam?
Tako vas ja vidim.
A ja sam mislila da ste samo majstor za komplimente...
gospodar ambicija i mračnih spletki.
A sad, na svom sopstvenom portretu ja vidim još nešto.
U vama se krije veliki umetnik, gdine Orsini.
Imam ja još mnogo da učim.
Sad govorite skromno.
Šta se desilo sa vašim brzim, lakim rečima?
Sve što znam je tako otrcano.
Moram da pronađem novi jezik koji će odgovarati novim definicijama.
Molim vas, ne govorite ništa.
Vaš portret, gđo.
Šta vas muči?
Smena godišnjih doba.
Proleće je stiglo.
I ono što je posađeno u zimu, uskoro će početi da raste.
Nema nikakve sumnje. Stiglo je proleće.
Izgleda da je Čezare Bordžija...
odlučio da krene u novi napad na Kamerino.
Od mene traži da dopustim prolaz njegovim trupama...
i da stavim hiljadu svojih ljudi pod njegovu komandu.
Pretpostavlja da ću iskoristiti ovu priliku da mu dokažem svoju lojalnost.
O ovome moram da razmislim.
Stvar se tiče i drugih ljudi a ne samo mene.
Odvedite kapetana u njegove odaje. - Da, gospodaru.
Nadam se da će vam biti udobno.
Odmor je gotov, zar ne, Orsini?
Sada ćemo videti šta je efikasnije... lepa reč ili oštar mač.
Zamolio bih Vaše Gospodstvo da krene za mnom...
da mu pokažem njegove odaje.
Veličanstveni, uskoro ćete imati sve...
bogatstvo, položaj, slavu, čak i ljubav, moć.
Zbog toga ste se znojili... koliko godina?
Čini mi se, celog života.
A sad još samo jedna, poslednja prepreka... malecna, ovolicna.
Progovorite, Veličanstveni. Recite mi svoja naređenja!
Možeš li da ubiješ tog starca?
Smatrajte učinjenim.
Beli.
Gospodo, moja odluka je jasna.
Moja čast kao i moja dužnost...
mi ne dozvoljavaju da pošaljem pomoć Čezaru Bordžiji...
čoveku koga smatram zlim, pokvarenim i dvoličnim.
Stoga ću, u ovom slučaju odbiti da mu pomognem.
Ipak, ja nemam pravo da da osudim vas...
i vaše porodice na svu bedu koju rat sa sobom nosi.
Vi sami za sebe morate odlučiti šta cenite više...
slobodu ili život.
Ja ću prihvatiti vaš izbor.
Vaša Ekselencijo, govorite o slobodi ili životu.
Život je jeftin Čezaru Bordžiji.
Za nas, to je najviše što možemo da damo.
Je li ropstvo život?
Zar život i sloboda nisu jedno te isto?
Ja kažem da jesu. Ne dozvolimo da se priča...
kako, dok drugi prkose moći Čezara Bordžije...
mi krotko nosimo njegov jaram na našem vratu..
Prizovite se pameti!
Odbacujete bogatstvo, uspeh, sam život...
zbog nekih tamo romantičnih pobuda...
koje ni jedan prosvećen muškarac ne bi shvatio ozbiljno.
A ti sebe smatraš prosvećenim muškarcem, Beli?
Dovoljno da znam da nema koristi u borbi za izgubljene ciljeve.
Nisam baš siguran u to.
Ja jesam. - I makar to bilo samoubistvo...
Upravo vas obaveštavam da napuštam vašu službu.
Niste izdali samo Čezara Bordžiju, već i mene.
To neću nikad zaboraviti.
Niti ćeš ikad zaboraviti šta si video ovde u ovom gradu.
... ko izabere smrt umesto ropstva.
Neka se priča da smo mi, koji smo časno živeli...
znali i da umremo časno.
Nudim još jedan mač u borbi protiv Čezara Bordžije.
Bravo! Bravo!
Moramo sa svih farmi doneti sve što može da se jede.
Trebaće nam sva hrana koju možemo da skupimo da izdržimo dugotrajnu opsadu.
A tako ni Bordžijine trupe neće imati dovoljno hrane. - Nemamo vremena.
Imaćemo dovoljno vremena, koliko nam treba. Ja znam kako Bordžija ratuje.
Prvo će poslati konjicu a za njom artiljeriju.
Ako se Vaše Gospodstvo slaže, nećemo čekati da napadne grad.
Nismo dovoljni jaki da sačekamo Bordžijinu vojsku na otvorenom.
Ali, gospodaru, da li vuk spreda napada bika?
Ne. Čeka svoju priliku da ga napadne sa strane izbegavajući duge, oštre rogove.
I udara na najslabije delove...
Uvek na najslabije delove.
Obucite ovo, gospodaru, mužu moj.
Moja ljubav biće uz vas i moliću se za vašu bezbednost.
Gdine Orsini...
ovaj talisman je za vas, u znak zahvalnosti.
Hvala, gđo.
Jednom sam imao prijatelja...
koji je bio oličenje časti i pravičnosti...
i koji je te svoje vrline usadio i svom jedinom detetu.
Kad je umro, njoj je bilo potrebno sklonište od neprijatelja njene porodice.
Oženio sam se njom, da bi joj osigurao utočište.
On mi je bio prijatelj, i ja sam je prihvatio kao svoju ćerku.
I kao što sam negovao lepotu svojih ruža...
tako sam morao da negujem lepotu i sreću njene duše.
Ulaze u šumu.
Dolaze na čistinu.
Spremni smo za vaša naređenja, Vaše Gospodstvo.
Juriš!
Uspeli smo! Uspeli smo!
Za njima! Pratite ih u šumu!
Odsecite ih od pozadi! Za njima!
Andrea.
Kako je završena bitka, Andrea?
Vratili smo ih nazad u Fabrijano.
Pse treba pratiti do kraja.
Ne dati im da predahnu, Andrea.
Za petama smo im, Ekselencijo. - Dobro je.
Jesam li sam?
Niste, gospodaru.
Ovde sam ja, a tu je i gdin Andrea, vaš dobri prijatelj.
Daj mi svoju ruku, Andrea.
Oboje ste bili iskreni prema meni.
Sve sam shvatio.
Sad budite iskreni jedno prema drugom...
i... i prema narodu...
uvek... prema narodu.
Pošto se njegov pohod završio neočekivanim porazom...
Čezare je uzvratio svom snagom.
Usmerite topovsku paljbu bliže zidinama.
Vrelo ulje! Vrelo ulje!
Gđo, izdržali smo tri meseca.
Sad je i tome došao kraj.
Ljudi umiru od pošasti i gladi.
Još jedan napad i gotovi smo.
Ostalo nam je samo da pripremimo mere za vaš spas.
Kakve mere? - Postoji tajni izlaz iz grada.
Dok Bordžijini ljudi budu pljačkali, vi ćete pobeći iz grada...
a onda možete u Peruđu, Veneciju ili gde god poželite.
Čudim ti se, Andrea.
Ne sumnjam. Nepopravljiva bitanga.
Čudim se da tako loše misliš o meni.
Ne mogu da se išunjam iz grada i da molim za utočište dok ti i moj narod ginete.
Heroizam je najobičnija glupost, gđo, ako nije zasnovan na mudrosti.
Nisam ni pokušavala da se pravim mudra.
Ja sam ono što jesam.
Onda vas, zbog sebe molim da odete.
Šta ćeš ti imati... od mog odlaska?
Moja knjiga se zatvara, gđo.
Ni u čemu nisam uspeo...
ni u umetnosti, ni u politici, ni u ratovanju.
Ali, ako vi budete na sigurnom, na samom kraju ću znati...
da je moj život imao neki smisao.
Čudno je...
kako su nam se putevi ukrstili...
ali se nisu spojili.
Molim vas, idite. - Kapetane Orsini.
Šta je bilo, Fabio?
Tri Bordžijina čoveka sa belom zastavom stoje na gradskoj kapiji.
Znaš li šta hoće? Jesu li ti rekli šta hoće?
Da, gdine. Kažu da hoće pregovore.
Pregovore? Matija, odvedi ih u gradsku većnicu.
Da, gdine. - Fabio, neka se svi naši ljudi okupe na trgu.
Neka sve vrvi od vojske. - I da ostavimo zidine nebranjene?
Pusti to. Moraju da procene našu snagu na osnovu onoga što vide.
Požuri! - Da, gdine.
Ako je cenjkanje njihova igra, naš put je možda duži nego što smo mislili.
Uvek lisica. - Sa nekoliko trikova preostalih u rukavu.
Dođite, gđo, morate da se presvučete. Obucite svoju najlepšu haljinu. Požurite.
Kao glavnokomadujući oficir snaga Čezara Bordžije koje drže u opsadi vaš grad...
ovlašćen sam od Njegove Ekselencije...
da iznesem određene predloge vašem cenjenom gdinu...
za koje misli da će i za vas biti prihvatljivi.
Da li ga je naš žestoki otpor naterao da nam ponudi...
nešto što u početku nije želeo? - Pazite šta govorite, gđo.
Pazi ti šta govoriš, Estebane! - Kapetane Orsini!
Ne možemo poreći da je vojvoda ponudio ove uslove...
u čast hrabrosti Vaše Ekselencije.
Bila bi sramota za italijansko viteštvo da bude prinuđeno da vam naškodi.
Hiljadu puta vam hvala, gdine.
Nastavite sa uslovima.
Prvo, zauzvrat za predaju vašeg grada...
moj gospodar vojvoda daće sve od sebe da spreči svoje vojnike da pljačkaju...
i da se svete vašim ljudima.
Kakav nam zalog nudi? - Njegovu časnu reč.
Sledeće? - Drugo...
moj gospodar vojvoda dozvoliće plemenitoj gđi Kamili da ostane ovde...
s tim da će kapetan kog vojvoda postavi...
komandovati garnizonom i pomagati joj pri vladavini.
I sledeće?
Treće, ovi uslovi neće biti ispunjeni i biće bezvredni...
ako izdajnik koji sam sebe naziva Andrea Orsini...
ne bude predat živ u ruke oficira vojvode Čezara...
da se Njegova Ekselencija sa njim obračuna kako je zaslužio.
Vratite se svom vojvodi sa mojim odgovorom.
Recite mu...
pre ću sama spaliti ceo grad...
nego što ću prihvatiti njegove uslove i predloge.
Gđo Kamila, preklinjem vas da... - Ja sam rekla svoje.
Gđo, vaše odbijanje samo pokazuje vašu hrabrost.
Ali zbog toga će mnogi patiti i umreti a ovaj lepi grad biće sravnjen sa zemljom.
Koliko dugo važe ovi uslovi? - Do sutra. Do izlaska sunca. Gđo...
shvatate da vojvoda Čezare ne dozvoljava nikakav kompromis u vezi ovog gdina.
Ja ništa ne tražim...
od vašeg cenjenog ubice...
osim da se povuče...
i da nas ostavi na miru.
Preneću vaš odgovor tačno onako kako ste rekli.
Mirno!
Pa... toliko o tome.
Obnovićemo odbranu. - Po poslednji put.
Ja se ne bojim.
Kapetane Esteban!
Napred, Baljoni!
Doveo sam zarobljenika Vašem Gospodstvu.
Dobar ulov, Baljoni. Jako dobar ulov.
Zahtevam da me odvedete kod vojvode Čezara Bordžije.
Po njegovom naređenju ja sedim na njegovom mestu.
Pazi kako sediš, prijatelju, da ne oštetiš mozak.
Ta tvoja jezičina je odavno zrela da se odseče.
S obzirom da ja nisam taj koji te optužuje, gdine Andrea...
neću se ni zamarati istorijom vaše izdaje.
Ovde se radi samo o određivanju odgovarajuće kazne.
U čemu je razlika, s obzirom na sve namere i ciljeve, ja sam ionako mrtav.
Pametan zaključak.
Pa ipak, kao i mnogi mrtvi ja i dalje imam uticaj na žive.
Predao si se, a opet bi da postavljaš neke uslove. - Samo jedan.
Da časno ispunite sve ono što ste sami ponudili.
Šta ako te ubijem, a onda sa uslovima uradim šta mi je volja?
Osvojićeš mrtav grad.
Sve zgrade će nestati u plamenu.
Svaki čovek, žene i dete, svi će biti mrtvi.
To će biti manje slavno čak i od pljačke.
Ispuniću sve uslove.
Stavi to napismeno. - Moja reč...
Nije dovoljno dobra da bi ubedila plemenitu gđu Kamilu...
koja te, na žalost, ne zna tako dobro kao ja.
Biće napisano.
Pisaru!
Piši.
Ja, Don Esteban Ramirez...
u ime Čezara Bordžije, vojvode od Valentina i vojvode od Romanje...
u zamenu za trenutnu predaju grada del Montea...
obećavam najiskrenije... - I svojom čašću.
... i svojom čašću, da ću ispuniti sledeće obaveze.
Gđo Kamila,
dolazim iz Rima, ne kao osvajač...
već kao neko ko želi da stvori čvrste prijateljske veze.
Mogu li nešto da učinim da bih vam to i dokazao?
Tražim samo jednu stvar...
za koju znam da nećete pristati.
Pitajte pa ćete saznati.
Poklonite život gdinu Orsiniju i pustite ga na slobodu.
Poštovaću vašu i najmanju želju i biću vam zahvalna svakim svojim dahom.
Ovo je baš dirljivo.
Ne, ne, gđo Kamila.
Ne smete da klečite.
Takva ljubav je zaista retka i ja to poštujem.
To što tražite nije nemoguće.
Sve će na kraju ispasti dobro.
Obećavam... bićete iznenađeni.
Gđo, vi ne jedete? - Nisam gladna.
Obećao sam da ću razmotriti slučaj plemića Orsinija.
S obzirom da se ovde radi o njemu, zašto ga ne bismo pozvali za sto?
Nemam reči kojima bih Vašoj Visosti mogla da zahvalim na tome.
Nije... Nije vredno pomena. Estebane.
Dosta!
Napolje!
Straža, dovedite gdina Orsinija!
Evo ga.
Kako vam se čini?
Pogledajte ga, gđo. Pokazujem vam ga onakvog kakav je...
u odeći koja odgovara njegovom staležu po rođenju.
Ne, gđo. Ostaćete ovde.
Moramo da vas informišemo o ovom... plemiću Orsiniju...
koji stoji pred vama, otkriven u prevari...
seljak koji se predstavljao kao plemić.
Želite li još da se udate za ovog lažljivog prevaranta?
Ja volim i poštujem gdina Orsinija.
Ova dama se dobro zakačila na njegovu udicu.
Pa, oduvek je bio slatkorečiv.
Bar dok nije ostao bez glasa.
Klevećete ga kad nema glasa da vam kaže da ste lažov.
Uradio sam za vas sve što sam mogao, milostiva gospo.
A sad moram da štitim svoju reputaciju istinoljubivog čoveka.
Don Estebane, postarajte se za to!
Da, Vaše Veličanstvo!
Straža, dovedite ženu!
Gdine Beli, vi ćete se pobrinuti da gđa ostane u svojoj stolici.
Da, Veličanstvo.
Vi ste bili njegov prijatelj.
Prijatelj?
Gdin Beli trguje svojim prijateljima, gđo.
Gdin Beli napreduje u ovom svetu.
Oblači se u čipku i brokat, nosi mač ukrašen draguljima...
i sedi za stolom sa Čezarom Bordžijom.
Nikad nije bilo uspešnijeg Jude od gdina Belija.
To i ovaj seljak Zopo, može da vam kaže.
Andrea... sine moj.
Šta su ti to uradili?
Vode.
- Pustite je.
Donesi mi stolicu.
Pij, sine moj. Polako pij.
Sine moj.
Mama...
Mama.
Gospode Bože... Skoro su te ubili.
Zašto ste ga mučili? Zašto je u lancima?
Saznaćeš, sve u svoje vreme, ženo.
Da li je to tvoj sin? - Jeste.
Imate li sad nešto da kažete svojoj iskrenoj ljubavi?
Mene nisi morao da lažeš.
Volite ga manje zato što je seljak.
Njegovo seljačko poreklo dalo mu je nešto...
što svi vi, lopovi i ubice plave krvi nikad niste mogli da mu date.
Već sam ga jednom proklela zbog obe bezvredne prevare.
Ali vas proklinjem još više zbog ovog što ste mu uradili.
Ja... - Ne, čekaj. Čezare Bordžija...
živećete i kad mene više ne bude bilo.
Dozvolite mi da vam se zahvalim za ovu...
poslednju, od svih stvari kojima ste me naučili.
Nema pobede u moći, nema...
nema časti u prevari, nema budućnosti u životu...
kakvim ćete vi živeti...
omraženi i prezreni od svakoga.
Mama, oprosti mi. Ja... naneo sam ti veliki bol.
On je plemeniti i časni gdin... kome ja nudim svu svoju ljubav.
Komedija je gotova. Moja presuda, Andrea Zopo...
Budite milostivi, gospodaru moj, kao što se i vi nadate milosti Božijoj.
Vodite ovu ženu odavde. Poslužila je svrsi.
O, ne! Ne!
Moja presuda, Andrea Zopo...
je da sutra budeš izložen u kavezu na kuli zamka.
Tamo ćeš ostati kao primer i kao upozorenje...
sve dok ti se kosti ne raspadnu.
Protestvujem protiv presude Vašeg Gospodstva!
Ovaj nezahvalni seljak se okrenuo protiv Vaše Voljene Visosti...
prouzrokovao je smrt na stotine dobrih vojnika...
stvorio vam ogromne troškove i doveo u opasnost buduće pohode.
Nikad nisam video gnusniju izdaju.
Misliš da sam previše milosrdan, Beli?
Kakva je to kazna za polumrtav kostur da istrune u kavezu? Nikakva!
Pustite ga da razmišlja o svojim gresima. - Predlažeš tamnicu?
Ne, voljeni moj gospodaru, nešto još mračnije.
Iskopajte mu oči!
Oslepite ga i ostavite ga da ga ona veštica od majke voda po svetu.
I gde god da odluta, tako će predstavljati upozorenje na pravednost Vaše Visosti.
Prijatelju, jedan si među hiljadu. Prihvatiću tvoj savet.
Naoštrite kočiće i izvršite presudu. Vodite zatvorenika.
Čekajte, gospodaru!
Čemu ti zašiljeni kočići kad ja imam dva zdrava palca?
Oslepeću ga očas posla.
Zašto ga odvoditi odavde, kad mogu oči da mu izvadim...
baš ovde kako bih zabavio mnogo poštovano društvo?
Gledajte.
Brz stisak palčevima i oči ispadaju napolje.
Ovo bi mogla biti predstava koju vredi pogledati, zar ne, gđo?
Nemojte biti gadljivi, gđo.
Sigurno ste radoznali koliko i ja da vidite kako van duplji izgledaju seljačke oči.
Nastavite, gdine Beli. Svi ćemo vam biti zahvalni.
Straža, stavite ga neka sedne i vežite ga za stolicu.
Kamila, pogledaj me. Dozvoli mi da napunim oči.
Dobro me pogledaj.
Ja sam poslednje što ćeš videti.
Vrišti! Čuješ li me? Vrišti! Vrišti!
Zaustavite ga! Zaustavite ga! Đavole, prestani!
Oči umetnika i izdajnika.
Pogledajte! Lepe su, zar ne?
One pripadaju Vašoj Visosti.
Nosite tu mrcinu odavde. Vodite ga kod majke.
Dosta se muvao po palatama. Neka sad ispipa put nazad do svoje jazbine. Idemo, ženo.
Nek se Bog smiluje na njega. Bio je hrabar vojnik.
U ovakvom ratu nema pobednika.
I dalje ću se oslanjati na tebe, kapetane Beli.
Vaše Veličanstvo nema odanijeg slugu od mene.
Onda je moja budućnost osigurana...
u zavisnosti od toga ko će prvi od nas biti obešen.
Bolje mi je, mama.
Idi tamo. Lezi.
Beli!
Veličanstveni.
Beli. - Veličanstveni.
Zašto si ovako dugo čekao... - Donosim vam loše vesti.
Gđa Kamila je pokušala da pođe za vama.
Zaustavljena je i zatvorena u tamnicu. - Bordžija?
Ne, Don Esteban. Bordžija je otišao sa vojskom prema Kamerinu.
Ali, ostavio je jak garnizon.
Ja... mogu brzo da isplaniram zasedu, brz sam na nožu, sa garotom nema boljeg,
ali za ovakvo nešto nisam pametan.
Izgleda mi da smo izgubljeni, apsolutno bespomoćni.
To je još jedan razlog da se smiriš i da živiš životom koji ti je Bog namenio.
Postoji način da ponovo zauzmemo grad ako su ljudi voljni da se bore.
Neću ti dozvoliti da se vratiš u tu klanicu.
Bordžijina strahovlada mora negde da se završi.
Jedna mala varnica mogla bi da prouzrokuje požar koji će spaliti i njegovu kuću.
Ali moram nekako da doprem do ljudi.
Misliš da će krenuti za tobom? Ti, seljak Zopo, protiv Čezara Bordžije?
Kao što su sledili i starog gospodara Verana. Kunem se da ćete slediti.
Ali, cela stvar mora biti detaljno isplanirana.
Uspeh će zavisiti od tajnosti pravog tajminga.
Prvo moramo da... da dovedemo Matiju i Fabija...
i još nekoliko gradskih vođa, ovamo u Kresp...
Kako si ti znao da dođeš ovamo?
Ko, ja?
Govori, Beli.
Pa, ja... već sam bio ovde. - Kada?
Na našem povratku iz Ferare.
Onda si sve vreme znao za moju prevaru.
Naravno i ja sam profitirao...
1.000 dukata.
Prosto, ne mogu da budem odan samo jednoj strani.
Ja sam rođeni izdajnik.
Istinu, Beli.
Prezirem nežna osećanja. - Pa ipak?
Otkrio sam da đavo ne plaća uvek najbolje.
Cela ova stvar me čini srećnim.
Ko je koga izdao i kako je sve počelo? Nije važno.
Među mojim dvostrukim prevarantima će se pričati...
da sam bio najveći od svih.
Ovo možemo izvesti samo velikom tačnošću i preciznošću. Fabio.
Da, gdine. - Ti ćeš svoje ljude povesti na trg.
Matija. - Da gdine?
Ti ćeš svoju grupu odvesti u zonu garnizona iza katedrale.
Moramo da pokrijemo svako stražarsko mesto u gradu. - Ali, nemamo oružje.
Koristite sekire, kočeve, sve što stignete.
Ali, najmoćnije oružje biće vam iznenađenje.
Svako mora da izabere po jednog čoveka i da čeka pravi trenutak.
Kad napadamo? - Kad čujete crkveno zvono.
To će biti signal da je gđa Kamila na bezbednom, van zamka.
Tek onda ćeš pozvoniti, ni sekund ranije. - Ko će je izvesti iz grada?
Ja. Gdin Beli će nam izvesti još jedno čudo.
U pravom trenutku, otvoriće mi pravi prozor.
Ne zaboravite na signal.
Gđa Kamila mora biti van grada pre nego što napadnete.
Samo slušajte zvono.
Ono će vam reći da je na bezbednom.
Kad zvono zazvoni to znači da je gđa Kamila van zamka.
Neka svako izabere svog čoveka. Kad zvono zazvoni, napadamo.
Sve čisto.
Orsini.
Straža!
U bašti... prelepe devojke.
Šta je ovo?
Pa, pijan je. Ništa drugo.
Čekaj. Da vidimo.
Ako čovek ne podnosi vino... - Izvadio sam mu ovo iz leđa!
Pođi sa mnom.
Kamila.
Andrea. Andrea.
Jedan stražar uboden, drugi sa garotom oko vrata.
Pozvoni na uzbunu. Probudi garnizon. - Ne! Ne još!
Uradi to i upozorićeš uljeza. Bolje prvo da ga pronađemo.
Otvorena su vrata tajnog prolaza. Uradi kako sam ti rekao. Zvoni na uzbunu.
Još nije vreme!
Mislim, ne bi ih trebalo plašiti ko god da su.
Nema sumnje da je ovo lukav plan da se oslobodi gđa Kamila.
Svi umešani biće pogubljeni. Zvoni na uzbunu.
Ako sad pozvoniš na to zvono napravićeš ozbiljnu grešku.
Zašto? - Rizikovaću, pa šta bude.
Nešto je krenulo loše.
Moramo da požurimo.
Orsini! - Da, Estebane.
To sam ja, Orsini.
Nisi slep! - Možda je to čudo...
ali, dobro te vidim... Estebane.
Koliko sam se samo molio za ovaj trenutak, Don Estebane.
Ruke su mi sad slobodne a ne vezane na leđima.
Orsini.
Diži se.
Dosta sam ubijao za Bordžije.
Sad je vreme da zvono zazvoni.
Zazvonite!
Nekad, negde i Bordžijina strahovlada mora da prestane.
Jedna mala varnica mogla bi da prouzrokuje požar koji će spaliti i njegovu kuću.
Ovim prstenom... - Ovim prstenom...
uzimam tebe... - uzimam tebe...
za svoju ženu... - za svoju ženu...
i u dobru i u zlu. - i u dobru i u zlu.
prevod i obrada: Gaca62 zgaca62@yahoo.com
Obrada: suadnovic